Han tok til og med grammofonen med på safari.
Tre geværer...
én måneds forsyninger og Mozart.
Han innledet vennskapet vårt med en gave.
Senere...
like før Tsavo...
ga han meg en til.
En praktfull gave.
Et glimt av verden gjennom Guds øyne.
Og jeg tenkte...
"Ja, nå forstår jeg.
Det er slik det skal være. "
Jeg har skrevet om de andre...
ikke fordi jeg var mindre glad i dem...
men fordi de var klarere, enklere.
Han ventet på meg der.
Men nå foregriper jeg historien. Han ville ha mislikt det.
Denys var glad i gode historier.
Du skjønner...
jeg hadde en gård i Afrika...
ved foten av Ngong-åsene.
Men historien begynner før det.
Den begynner egentlig i Danmark.
Jeg kjente to brødre der.
Den ene var elskeren min, den andre en venn.
- Det er for kaldt for champagne. - Det er for kaldt for alt annet.
Du sa at du skulle til Klampenborg.
Det var meningen, men jeg dro ikke.
Var det morsomt?
Tanne?
Tanne, kom.
Du elsker ham jo egentlig ikke.
Du vil bare bli baronesse.
- Han løy for meg. - Selvsagt.
Ville du ellers ha gått til sengs med ham?
Broren min er sløv, men ikke dum.
Lat som om det er Hans.
- Hvor ville du ha reist? - Hvor som helst.
Amerika. Ceylon. Til og med Australia.
Kanskje ikke Australia. Men jeg må bort herfra.
Du kan få alt jeg har.
Da burde du komme deg et stykke. Det var gøy.
- Vi kan gifte oss. -Jeg må gifte meg med en jomfru.
Jeg fordrar ikke kritikk.
For pengenes skyld, mener jeg.
Kanskje.
Bror, hør på meg. Jeg har ikke noe liv.
De lærte meg ikke noe nyttig.
Jeg er ikke blitt gift. Du vet hva straffen er.
"Frøken Dinesen er hjemme."
Du har brukt opp alle pengene dine. Du forfører tjenestejentene.
Du og jeg er et par.
Vi er ihvertfall venner.
Det kan gå bra. Hvis ikke...
har vi ihvertfall opplevd noe.
Er du ikke litt for romantisk?
Skal jeg ta deg på alvor?
Jeg hadde en gård i Afrika.
"Kenya, Øst-Afrika 1913" Jeg hadde en gård i Afrika...
ved foten av Ngong-åsene.
Jeg hadde en gård i Afrika.
- God morgen. - Har du hatt vanskeligheter?
Av og til. Og du?
Nei. Jeg skal til Nairobi.
Du er på rett tog.
Vekk! Husj!
Det er krystallet mitt. Limoges.
De visste ikke at det var Limoges.
Så du kommer for å bli?
Jeg skal gifte meg med baron Blixen. Kjenner du ham?
- Bror? Ja. - Vi skal begynne med melkeproduksjon.
Er du berømt? Toget stanset for deg.
Det hadde vært uhøflig å ikke stanse.
Melkeproduksjon. Er det ikke tidlig med melk på døren?
- Skal du ikke være med? - Nei, jeg skal videre.
Hvor?
Nevn elfenbenene for Berkeley Cole. Bror kjenner ham.
Jeg er baronesse Blixen!
Ikke ennå.
Finch Hatton, Denys!
Msabu, jeg er Farah Aden.
Vi kan gå nå.
- Hvor er baron Blixen? - På Muthaiga.
Kom.
Hva er Muthaiga?
En klubb der britene går for å ta en drink.
Stig på.
Kassene med porselen og krystall står på toget.
- Vet du hva porselen er? -Ja, msabu.
Porselen kan knuses.
Bli.
Unnskyld. Jeg ser etter baron Blixen.
Rajiv.
-Jeg lurte på om-- - Memsahiber har ikke adgang.
-Jeg ser bare etter-- - Memsahiber har ikke adgang.
Hvor har du vært?
- Hvor har du vært? - Ordnet saker og ting.
Hvordan var turen? Du kan fortelle senere.
- Vil du skifte klær? - Bagasjen står på toget fremdeles.
Rom "D" rett opp trappen. Jeg har ikke skaffet ring.
- Gjør det noe? - Trodde du ikke at jeg kom?
Jeg trodde du ville spare pengene. Du vil stortrives her.
Tjenerne er helt topp. En drink?
Én time til bryllupet.
Én time?
- Er dette greit? -Jeg var spent på fargen.
Det er elfenben. Milde himmel.
-Jeg har elfenbenene til en fyr. - Hvem?
Jeg er Sarah, Lady Belfield. Skal jeg vitne for deg?
- Takk. - Kort eller lang?
Lang. Mer tid til å venne meg til det.
Rolig, alle sammen.
Med Hans Majestets godkjenning...
erklærer jeg at baron Bror von Blixen...
svensk statsborger, og--
- Hva heter du? - Pokker, Henry, jeg sa det til deg.
Karen Christentze Dinesen.
Karen Christentze Dinesen...
dansk kvinne...
herved er viet som mann og kone.
Gud bevare dette selskapet. Gud bevare kongen.
Takk for alt sammen.
Hørte dere om Shuttleworth?
"Han bor i høyden," sa han. "I et tre med en bavian."
"Hunn eller hann?" spurte jeg.
"Hunn, selvsagt", sa han.
"Gamle Shuttleworth er ikke homse."
Sarah, hvor er den tøvete mannen din?
Guvernøren står ved punsjebollen i håp om å unngå deg.
Vil du møte bruden, eller kom du kun for whiskyens skyld?
Ikke for selskapets skyld, det skal gudene vite.
Lord Delamere, dette er baronesse Blixen.
Baronesse Blixen, Lord Delamere.
Baronesse. Er du svensk?
Nei, dansk.
Det vesle landet ved siden av Tyskland.
Hvor står Danmark hvis det blir krig?
På egne føtter, håper jeg. I tråd med tradisjonen.
Kan vi kalle deg noe annet enn "baronesse"?
Hva blir du kalt?
"D", hvis jeg er heldig.
Mitt tåpelige navn er Felicity, men jeg liker kjolen din.
Takk.
Men ikke hatten.
Den skal visstnok være praktfull.
Vi dør av heteslag her.
Jeg er ihvertfall beskyttet mot mygg.
De store.
- Milde himmel. - Er du nervøs?
Burde jeg være det?
Du vet.
Bryllupsnatt og det hele.
Begge er nakne, uten en busk i sikte.
Karen, har du møtt Vicky Gresham?
Hei, baronesse. Jeg er for full til å neie.
- Kan jeg få snakke med deg? - Unnskyld.
Vil du ha venner, bør du skaffe dem her.
- Det er ingen andre. -Jeg vil se huset mitt.
Du burde skifte klær.
Turen tar to timer.
Unnskyld.
Jøss som disse folkene drikker.
Beklager. Jeg--
-Jeg-- - Alt i orden.
Jeg snuser rundt, er jeg redd.
Det er rommet til Denys. Han har ikke noe imot det.
Denys er sånn.
Er du Cole?
Berkeley Cole.
Jeg tok med elfenbenene.
Takk skal du ha.
- Tar du kinin? -Ja.
Han har flotte bøker.
- Låner han dem ut? - Vi hadde en venn...
Hopworth. Han lånte en bok uten å levere den tilbake.
Denys var rasende. Jeg sa...
"Ingen vits i å miste en venn på grunn av en bok."
Han sa, "Nei, men det har han gjort."
- Kom du via London? - Nei, Roma.
Jeg trodde at du kanskje hadde en avis.
Beklager.
Det står ikke noe i dem uansett.
Jeg pleide å invitere en venninne til dansefestene på Oxford.
I juni ved elven.
Hun hadde alltid ny silkekjole.
Jeg tror du bruker den samme parfymen.
Den er fin, men ikke den samme.
Vi kan dra nå.
Dette er Belknap.
- Han driver gården. - God kveld.
Dette er kokken, Esa.
Dette er Juma. Hustjener.
Kom og se på huset.
Når du forlater meg, skal jeg gifte meg med Berkeley Cole.
- Handelsmann. - Er det det han driver med?
Han er venn med Somali-folket.
De tror at han er en prins.
Han selger Finch Hattons elfenben.
Belknap er av den lystige typen.
Hadde egen gård. Gikk konkurs på lin.
- Vet han noe om kyr? -Jeg har ikke kjøpt kyr.
Vi skal dyrke kaffebønner i stedet.
Det var ikke planlagt.
Du var i Danmark. Jeg måtte ta en avgjørelse.
Vi hadde tatt en avgjørelse.
Vi vet ikke noe om kaffe.
- Det er bare å plante dem. - Vi sa melkeproduksjon. Moren min--
Moren din bryr seg ikke så lenge vi tjener penger.
Man må passe på flokken.
Jeg kom ikke til Afrika for å passe på dumme kyr.
Si at vi ombestemte oss.
Neste gang du ombestemmer deg...
gjør du det med dine penger.
De kjøpte en tittel til deg, baronesse. De kjøpte ikke meg.
Hent mer vin til min elskers bror.
Du er sliten.
Pass deg nå.
Sa jeg at Hans kom for å ta farvel?
Hvor er baron Blixen?
- På jakt. - Når kommer han tilbake?
Før regnet, sa han.
Skal det regne i dag?
Det kan gå mange dager før det regner, msabu.
I Ohio holder vi fuglene unna med fugleskremsler.
Her håper man på nok leoparder til å holde bavianene unna.
De tar hunder også. Slik er Afrika.
- Hvor mye skal vi plante? - 400 hektar.
- Hvor lang tid tar det? - Det avhenger av Kinanjui.
Kikuyu-folkets høvding. Må få hjelp av ham.
- Når kan vi høste? - Dette er årsplanter.
Det kan ta tre eller fire år.
- Fire år? - Hvis vi får bønner på dem.
Ingen har prøvd kaffebusker så høyt oppe.
- Hva skal vi leve av i fire år? -Jeg arbeider for å reise hjem.
Si i fra nå, hvis du ikke har penger.
Vi planter 200.
Høvding Kinanjui, du er klok--
Ikke nå.
Jeg ser fram til å samarbeide.
Kikuyu-folket er flinke arbeidere...
og jeg ser fram til å samarbeide med dem...
ærlig og rettferdig.
Msabu, høvdingen snakker ikke engelsk.
- Si at jeg er baronesse Blixen. - Høvdingen vet det, msabu.
Si det jeg sa.
Hva sa han?
At Kikuyu-folket kan utføre arbeidet.
Hva mer sa--
Beinet ditt er sykt.
Kom og få medisin.
- Forstår han meg? -Ja, msabu.
Hvis du ikke kommer, tror de andre at du er redd.
Selv synes jeg at du er tåpelig.
Gutten må komme og få behandling.
Sørg for at han kommer.
Hva mer sa Kinanjui?
At kaffebusker ikke vokser så høyt oppe.
Ikke bry deg om det. Han er høvding, men av Kikuyu-folket.
Hvis du lager demning her...
kan jeg lage dam her.
- Vet du hvordan-- - Dette vannet må hjem til Mombasa.
Etter at vi har laget en dam.
Msabu, dette vannet bor i Mombasa.
Kom.
Ikke løp.
Da tror hun at du smaker godt.
Har du et gevær?
Hun liker ikke lukten av deg.
Skyt den.
Hun har spist frokost.
Ikke--
- Skyt, vær så snill. - Nei, vent litt.
Herregud, skyt!
Hvor mye nærmere hadde du tenkt å la henne komme?
Litt.
Hun ville se om du hadde løpt. Det er slik de avgjør.
- Hun spiste meg nesten! - Ikke hennes feil. Hun er løve.
- Ikke min heller. - Fulgte det ikke gevær med antrekket?
På salen.
Bær det med deg. Hester skyter dårlig.
For Berkeley. Han har med gaver til deg.
Vi var innom huset, og dro for å se etter deg.
Milde himmel, så snill du er.
Vi er på vei til Magadi for å jakte på elfenben.
Nå kan jeg ihvertfall by deg på noe godt.
Skal du fortelle Berkeley hvor dum jeg var?
- En løve ble litt nærgående. - Litt?
Ikke nok til å bite.
Det er greit å ta sjanser...
hvis du betaler for det selv.
- Ikke sant? - Du ville ha sagt noe sånt.
- Takk. - Velbekomme. Hvor er Blix?
- På jakt. - Har han vært ute lenge?
Ja.
Da trenger du selskap. Skal vi bli til middag, Denys?
- Blix har jakker. - Har jeg noe jeg skulle ha sagt?
- Ikke egentlig, men vi er lydhøre. -Jeg ser gjerne at dere blir.
Bra. Denys.
Jeg vet ikke. Kan du synge?
Nei.
Fortelle historier?
Jeg er veldig flink til å fortelle.
Det tror jeg så gjerne.
Hva skjedde med planene om melkeproduksjon?
Vi ombestemte oss. Vi skal dyrke kaffebønner i stedet.
- Risikabelt så høyt oppe. - Det har jeg hørt.
- Det bekymrer deg visst ikke. - De har bare ikke prøvd.
Så snart jeg snur ryggen til, vokser det vilt igjen.
Det kommer til å vokse vilt.
- Den fyren-- - Kanuthia.
- Han er ikke av Kikuyu-folket. - Nei.
Skal jeg gi ham middag?
Ikke gjør noe for ham, baronesse.
Slik er alle av Somali-folket. Den eneste hestekyndige stammen.
De verken drikker, pålegger renter eller flyr etter andres koner.
Må til byen for sånt.
Visste dere at i litteraturen...
finnes det ingen dikt til ære for føttene.
Lepper, øyne, hender, ansikt...
hår, bryster...
bein, armer, til og med knærne.
Men ikke ett eneste dikt om våre stakkars føtter.
- Hvorfor? - Prioritering, antakelig.
Har du tenkt å lage et?
Det er lite som rimer.
- Støtter. - Ikke et substantiv.
Spiller ingen rolle. Han kommer gående og støtter...
sin gamle mor på hennes føtter.
På tide med en historie.
Når jeg forteller for niesene mine hjemme...
finner en av dem alltid på den første setningen.
- Hva som helst? - Hva som helst.
Det var en vandrende kineser som het Cheng Huan...
som bodde i Limehouse...
og en jente som het Shirley.
Som snakket perfekt kinesisk...
som hun hadde lært av misjonærforeldrene sine.
Cheng Huan bodde alene i et rom på Formosa Street...
over Den Blå Lanterne.
Han satt ved vinduet...
og i sitt stakkars lyttende hjerte...
merkelige ekko fra hjemmet og landet hans--
De fant dem neste morgen...
på rommet over Den Blå Lanterne--
det døde barnet og feltherren--
med Cheng Huans kjærlighetsgave rundt halsen.
Har du vært der?
Jeg har reist mentalt.
- Fram til nå. -Ja.
Var dette England? Unnskyld. Danmark?
Jeg liker tingene mine.
Da du reiste mentalt...
hadde du like mye bagasje?
En som reiser mentalt trenger verken å spise eller sove...
eller underholde.
Du har rett.
Er dere ikke glade for at jeg tok med krystallet og porselenet?
Og historiene, ja.
Erobringsheltene kommer
Spill på trompetene
Slå på trommene
-Jeg skulle ønske du kom ofte. - Det hadde vært hyggelig.
- Lov å komme snart. - Det lover jeg.
Reddet du livet mitt, Finch Hatton?
Nei. Det gjorde løvinnen ved å la deg være i fred.
Så jeg skylder deg ikke noe?
Men det gjør jeg.
Vi pleier å betale for gode historier.
Den er praktfull.
Men historiene mine er gratis...
og gaven er for mye.
Skriv dem ned en gang.
Ha det bra, Finch Hatton.
Kall meg Denys.
Baronesse.
Farvel.
Hva gjør du?
Jeg vil at du skal komme hjem.
Vi har ikke snakket om barn.
Vil du--
Vil du?
Ja. Er det i orden?
Kikuyu-folkene vil være syke nå.
Gode Gud.
Beinet er verre.
Du må på sykehus.
Beinet kan være tåpelig.
Det vil kanskje ikke på sykehus.
Beinet gjør som det vil.
Hvis du drar på sykehuset...
synes jeg at du er klok.
Jeg vil gjerne ha en klok arbeider i huset...
for lønn.
Hvor mye lønn for en klok mann?
Mer enn du får for å passe geiter.
Jeg skal snakke med beinet.
- Hva med luftangrep? - Stille! Ett spørsmål om gangen.
Krigen er i Europa. Hvordan vet vi at de kommer hit?
Tysk Øst-Afrika er bare 320 km sør. General von Lettow er der.
Jeg venter ikke til vi treffes i baren.
- Skal vi angripe? - Blix, dette er vår krig.
Du behøver ikke å delta, men takk.
Jeg holder på med innhøsting. Hvor lenge vil dette vare?
Vi må komme og gå som det passer.
De slåss ikke hvis vi ikke gjør det.
Vi kan bevæpne Masai-folket og sende dem sørover.
Har du lyst til å samle inn geværer fra Masai-folket etterpå?
Skal vi bringe kvinner og barn inn til byen?
Vi tar det problemet når det kommer.
- Bruker de innfødte tropper? - Antakelig, men ikke Masai-folket.
Hva med Somali-folket?
Gode speidere. Vi kan dekke området herfra til grensen.
Vi kan skaffe informasjon for når soldatene kommer.
Vet du hva det handler om?
- Ikke egentlig. - Hvorfor engasjerer du deg da?
- Vel-- - Det er oss uvedkommende.
De har avtaler vi ikke vet noe om.
Victoria og keiseren var i slekt.
De delte Afrika mellom seg. Vet du hvorfor vi har en grense?
Hun hadde to fjell, han ingen.
Så hun ga ham Kilimanjaro.
Tåpelig krangel mellom to bortskjemte land.
Jo før den ender, jo før kan vi fortsette der vi slapp.
Den ender kanskje...
men vi kan ikke fortsette der vi slapp.
Du er ikke nødt til å dra.
- Du har lyst til å dra. - Vi må bo her.
De vil ikke ha deg.
-Jeg må vise dem hvor vi står. -Jeg liker ikke keiserdømmet...
så jeg vil ikke ha deg skutt.
Heller spist enn skutt.
Gården klarer seg selv, og du har Belknap.
Gården klarer seg ikke selv.
Det er ikke poenget.
Jeg trodde ikke at jeg skulle like deg så godt.
Du er vel ikke forelsket?
Ikke i en som alltid drar.
Send en løper for å finne Delamere hvis du trenger meg.
Jeg blir der.
Litt av et farvelkyss.
Jeg gir bedre velkomstkyss.
En merkelig følelse-- farvel.
Det ligger misunnelse i det.
Menn drar for å teste motet.
Hvis vi blir testet, handler det om tålmodighet...
om å klare oss uten...
om hvor godt vi holder ut ensomheten.
Det visste jeg allerede.
Før krigen.
Jeg tok farvel med Bror.
Denys dro uten et ord...
noe som passet seg.
Hei, huset!
Felicity!
Tenkte du kanskje ville ha litt kjøtt.
- Er det noe nytt? - Nei.
Ikke mange kamper. Men en fæl feber.
Jeg har vel tid til te.
Står du på tyskernes side?
Er du utsendt for å spørre?
- Vi har diskutert det i byen. - På grunn av min dårlige engelsk.
Hvilken side står du på?
Din.
De vil sende meg på skole. Mor sier at jeg er ustyrlig.
-Jeg ville spørre deg. - Meg?
Du har vært mye på farten.
En dag vil jeg kjøre løpet selv, som deg.
- Gjør jeg det? - Du trenger visst ikke oss.
Baronesse, kan jeg spørre deg om noe?
Jeg vet ikke mye om menn.
Jeg vil at de skal like meg, men jeg--
Jeg vil også være alene.
Jeg burde vel ønske å bli erobret?
Jeg har en bok.
Hvordan vet du når du skal gjøre som de vil...
og når du ikke skal?
Du burde kalle meg Karen.
De trenger parafin og hermetikk, nok til 300 menn.
Du må sende en hvit mann med vognen.
- Er han frisk? - Frisk nok til å sende beskjed.
Hvor vil mannen min ha vognen sendt?
Han er ved Natron-sjøen sammen med Delamere.
Det er konfidensielt.
Jeg skal huske det.
Vi vil unngå snakk om det i Nairobi.
Du må til byen. Vi kan ikke beskytte deg her.
Hva mener du?
Vi er usikre på de innfødte, nå som mennene er borte.
Kvinner og barn til byen.
Det er internering, løytnant.
Kvinner og barn, baronesse.
-Er den én eller to kategorier? -Du trenger tid til å gjøre deg klar.
Jeg sender en eskorte på torsdag.
Og jeg er kaptein, baronesse.
Jeg får ikke betalt for å slåss.
Hvor er Natron-sjøen?
Sør, i bushen.
Uegnet for hvite.
Vi skulle ha krysset Sand-elven i dag.
Jeg har kanskje ført oss på villspor.
Gud er stor, msabu.
- Hva gjør du her? -Jeg er på vei til Delamere.
Latterlig. Vi sender ikke kvinner i krig.
Jeg drar.
Vi har ikke tid. Du vet ikke engang hvor du er.
Jeg vet det nå.
- Du går deg vill igjen. -Jeg drar videre.
- Snakk til henne. - Nei.
- Hun kan bli skadet eller verre. - Det vet hun sikkert.
Jeg prøvde ihvertfall.
Her.
Finn et punkt på horisonten og styr etter det.
Sør, sørvest. Ca. tre dager.
Jeg skjønner.
Ikke vær bekymret. Vi klarer oss.
- Hva er det? - Masai-folket.
Ismail! Hvor er geværet mitt?
Forsvinn!
Msabu blør. Hun har ikke oksen.
Løven er sulten.
Han har ikke oksen.
Vognen er tung.
Den har ikke oksen.
Gud er lykkelig, msabu.
Han leker med oss.
Si til Blix at kona hans er her.
Jeg tok med noen saker.
Frisyren din er forandret.
- Du trengte forsyninger. - Send noen, sa jeg.
Du var heldig.
- Det var tåpelig gjort. - Men jeg kom fram.
Og det var gøy.
Når kommer du hjem?
Ikke ennå.
Du har visst ikke tenkt å hjelpe til på gården.
Jeg kan tvinge deg. Jeg kan nekte å hjelpe deg.
Da kan jeg jakte profesjonelt.
Kanskje gjør jeg det uansett.
Det var ikke slik det skulle bli.
Ikke sant?
Men jeg setter pris på at du er ærlig.
Jeg liker deg også.
Veldig godt.
Jeg fikk et kompass av Denys.
Til å styre med, sa han.
Men senere forstod jeg...
at vi navigerte forskjellig.
Kanskje han, i motsetning til meg, visste...
at Jorda var rund...
så vi ikke skulle se for langt nedover veien.
Du har syfilis.
Det er umulig.
Er ikke mannen din syk?
Ikke sist jeg så ham.
For tre måneder siden. Han er ved--
Han er ved grensen. Ville ha kommet hjem.
Tilfellene varierer.
Kanskje han bare har et snev.
Du er svært syk.
Er han den eneste muligheten?
Ja.
Du må hjem og få behandling.
Vanskelig å behandle, men de har salvarsan.
Arsenikk.
Hvis jeg ikke blir frisk...
blir jeg sinnssyk, ikke sant?
Du bør reise snart.
Jeg må undersøke mannen din.
Jeg skal sende beskjed.
Disse hjelper mot feberen til du kommer hjem.
Hva er prognosen?
50-50, er jeg redd for.
Jeg hadde ikke forventet dette nå.
- Hva? - Brevene dine, msabu.
Unnskyld.
Jeg hørte at du kom fram.
Jeg hadde gitt hva som helst for å se ansiktene deres.
- Tar du en drink sammen med oss? -Jeg kan ikke.
Hvorfor er du hjemme?
Jeg fraktet Berkeley hjem.
- Er han såret? - Feber.
Han klarer seg hvis han får nok gin.
Hvordan går det med kampene?
Vi får gjennomgå.
Det varer nok en stund.
-Jeg har kompasset ditt. - Behold det.
Du har fortjent det.
Jeg vil ikke alltid vite hvor jeg drar.
La meg ikke oppholde deg.
- Går det bra med deg? -Ja. Ta vare på deg selv.
- På tide med en historie. -Ja. Når jeg kommer tilbake.
Tilbake? Fra hvor?
Når du kommer tilbake, mener jeg.
- Jeg trodde det var malaria. - Det var ikke det.
Du må undersøkes for sikkerhets skyld.
Og de andre, hvem de nå er.
Jeg håper de har fått det.
Det er min skyld. Ingen andres.
Jeg vil bli med deg.
Nei. Noen må være her og drive gården.
Og fabrikken må gjøres ferdig.
- Kan du klare det? - Det er ikke stort.
Jeg er lei meg.
Hvor er memsahib?
Hun kommer snart nok.
Senere den dagen dro jeg til Mombasa...
for å reise hjem til Danmark.
Reisen var lengre denne gangen.
Krigen fortsatte.
Jeg utkjempet min egen krig.
Arsenikk var min allierte...
mot en usynlig fiende.
Jeg bodde på rommet der jeg ble født...
i Rungstedland...
og prøvde å huske Afrikas farger.
Jeg hadde bare medisinen...
og spaserturer med moren min...
langs en øde sandstrand...
og dette rommet i min mors hus.
Danmark hadde blitt fremmed for meg...
og jeg for Danmark.
Men jeg ble kjent med min mors hus igjen.
Jeg visste at jeg ville komme igjen...
syk eller frisk...
åndsfrisk eller gal.
Og det gjorde jeg...
etter Tsavo.
Nesten alle har slike nå.
Jeg lager mat nå, memsahib.
Ja, det har jeg hørt.
Går det bra med deg, Farah Aden?
Bra nok, msabu.
Da er det bra nok med meg også.
- Hva skal du gjøre? -Jakt, tror jeg.
Safari.
Det skal visst bli lønnsomt når krigen er slutt.
Vil du ikke undervise?
Jeg vil at Kikuyu-folket skal gå på skole.
Det blir en kamp.
Er du helt frisk?
De sier at jeg er kurert.
Jeg kan ikke få barn.
Har du tenkt på oss?
Selvsagt.
Belknap sier at buskene vil blomstre etter neste regnbyge.
Hvis det stemmer...
må du ansette folk til innhøstingen...
ordne transport til markedet.
"Seier. Bevar kongen og dronningen."
"Indisk Samfunn hyller--"
- Hvor er Berkeley? - Han må være her.
Hvem vant kampen?
Har du en historie til meg?
Jeg er degradert. Du kalte meg Denys forrige gang.
Champagne?
De sa at du dro hjem.
Ja. Hvor er Berkeley?
Det er godt å se deg.
Han har feber fremdeles.
Hvem er disse folkene?
Bror sier at vi snart blir en koloni.
Ja. De vil ha den bosatt nå.
De har arrangert et lotteri. Vinn en gård i Afrika.
Trodde du virkelig at alt ville bli som før?
Kanskje.
- Hvor er Kanuthia? - Han er død.
Tar du en drink med oss?
På tide å legge seg.
- En annen gang? -Ja.
God jul.
Jul.
Det er visst det.
Høvdingen sier at barn som er høyere enn dette...
ikke skal lære å lese.
Si at alle barna må gå på skole.
Nei. Han er høvding.
- Du er ikke høvding. - Absurd.
Høye mennesker bør ikke kunne mer enn høvdingen.
Innen barna blir høye...
kan høvdingen være død.
Bror, ja. Men Denys utleid til turister?
Vi har ikke noe valg.
Regjeringen har stanset elfenbenshandelen.
- Hva skal du gjøre? - Fokusere på gården.
Hei, huset!
Felicity! Hvorfor er du hjemme?
Jeg er ute. Se.
Jeg lærte ingenting, men jeg er fantastisk ren.
Jeg stikker innom. Spar en dans til meg, Berkeley.
Hva er dette tøvet jeg hører om en skole?
Jeg har ansatt en ung misjonær.
Han har lovt å prioritere alfabetet og spare Gud til senere.
Svartsmusker kan ikke telle geiter engang.
- Det raker deg ikke. - Hvem er du?
Skal vi danse?
Du skal be om unnskyldning.
Du skaper liv og røre, baronesse.
Hvordan uttrykte de at de ville lese?
Vet de at de vil like Dickens?
- Bør de ikke lære? - Du burde ha spurt dem.
Ba du om å lære da du var liten?
Hvordan kan historier skade dem?
De har sine egne uskrevne historier.
Hvorfor vil du at de skal være uvitende?
De er ikke uvitende.
Jeg synes bare ikke at de skal bli små engelskmenn.
- Du liker forandring. - Til det bedre, håper jeg.
Jeg vil at Kikuyu-folket mitt skal lære å lese.
"Kikuyu-folket mitt." "Gården min."
Det er mye å eie.
Jeg har betalt for alt jeg eier.
Hva er det som er ditt?
Vi eier ikke. Vi er bare på gjennomreise.
Er livet virkelig så forbannet enkelt for deg?
Kanskje jeg forventer mindre enn deg.
- Det tror jeg ikke. - Godt nyttår!
Skulle gammelt vennskap bli glemt
Og aldri husket
Skulle gammelt vennskap bli glemt
For gode, gamle dagers skyld
Vi drikker et glass med vennskap
For gode, gamle dagers skyld
Vi drikker et glass
Gud bevare--
Vår nådige konge
Lenge leve vår edle konge
Gud bevare vår konge
Send ham seirende
Lykkelig og ærefull
Godt nyttår, Karen.
Du også.
Gud bevare kongen
Noen har lagt undertøy i baksetet.
Jeg vil at du skal flytte til byen.
Er du sikker?
Spis.
Elefant.
Skaff meg arbeid.
Det er fredstid. Hvor er velstanden?
Hvorfor faller prisene nå som vi ikke dreper folk?
Teprisene er like dårlige.
Må de piske dem?
Se. Endelig har de laget en maskin som er nyttig.
Hør.
Den er til deg.
-Jeg kan ikke ta imot. - Hvorfor ikke?
Bror har flyttet til byen.
Det er vel en privatsak.
Hadde du tenkt å overnatte?
Takk, men jeg kan ikke. Må ned til Mara.
Jeg har begynt med safari og må finne et leirsted.
Du burde se landskapet der.
Vi blir ikke lenge.
Nei. Det er bortkastet tid for deg.
Pakk sakene dine.
Hvis du liker meg...
ber du meg ikke om dette.
Hva er det du sier?
Husj?
Stemmer det? Husj?
Det er et effektivt ord, baronesse.
Sveiv en gang til.
Nesten. En gang til.
Igjen.
Enda en gang.
Flott. Da drar vi.
Jeg skjønner det ikke vitenskapelig...
men i Afrika kan du se lengre i mørket enn andre steder.
Og stjernene er klarere.
Det er teltene.
Da jeg var ute med Kanuthia...
pleide vi ikke å bruke dem.
Jeg husker ham.
Det var noe--
Masai.
Han var halvt Masai. Det husker du.
De er helt unike.
Vi tror at vi kan temme dem...
men det kan vi ikke.
De ville dø i fengsel.
- Hvorfor? - Fordi de lever i nået.
De tenker ikke på framtiden.
De forstår ikke at de kan bli løslatt en dag.
De tror det er permanent.
Derfor dør de.
De er de eneste her som ikke bryr seg om oss...
og det blir deres undergang.
Hva snakket dere to om?
Ingenting.
Så du visste at jeg ville bli med.
Vi må tidlig opp. Du burde få deg litt søvn.
- Hva skjer i morgen? -Jeg vet ikke.
- God natt. - God natt.
Man skulle tro at de ville stikke av.
Du stakk ikke av.
Tenk på det.
Aldri en menneskelig lyd, og nå Mozart.
- Har du kunder allerede? - Om en uke.
En mann fra Belgia og døtrene hans.
I brevet stod det, "Vi tar tre av alt."
Det blir en interessant tur. Jeg blir borte i en måned...
eller halvannen time.
Hvorfor gjør du dette?
Jeg kan ikke sy.
Visste du at de er laget av tøy?
Hvor skal han lande?
Trikset er å ikke lande.
Det må være en fantastisk følelse.
Slik forestiller jeg meg Amerika.
- Har du vært i Amerika? - Nei, faren min.
Han fortalte historier da jeg var liten.
- Har dere et nært forhold? - Han er død.
Han begikk selvmord da jeg var ti år gammel.
Jeg kan ordne det.
"Lo høyt og lenge...
mens øynene gikk til og fra.
'Ha-ha,' sa han, 'nå ser jeg det tydelig.
At djevelen kan ro.'
- Farvel, farvel--" - Du hopper over vers.
Jeg utelater de kjedelige delene.
"Farvel, farvel...
men dette skal jeg si deg, bryllupsgjest."
Bøy hodet bakover.
"Han ba...
som elsket både menneske og fugl...
og dyr."
Det er bedre.
Blir det annerledes å jakte for lønn?
Ikke for dyrene. Vel, kanskje.
Foretrekker du dem i stedet for mennesker?
Av og til.
De gjør ikke noe halvhjertet.
Alt skjer for første gang--
Jakt, arbeid, parring.
Menneskene er ikke like flinke.
Menneskene blir lei av å gå gjennom det.
Menneskene sier, "Nå vet jeg hva du føler...
og du vet hva jeg føler...
og vi forstår hverandre, så la oss gå til sengs."
Hvorfor er jeg her?
Jeg ville at du skulle se alt dette.
Jeg ville vise det til deg.
Jeg trodde at du ville forstå det.
Tenker du mye på døden?
Jeg tenker på alderdommen.
Som å leve med en gretten, gammel særing.
Du er en gretten, gammel særing.
Jeg hadde syfilis.
Derfor reiste jeg hjem.
Jeg vet det.
Jeg får visst aldri noe.
Meslinger en gang.
Jeg kan visst leve et normalt liv nå...
men uten barn.
Hva med skolen?
Hva med skolen.
Gården. Det er livet mitt nå.
Vi trenger kjøtt til leiren i morgen.
Jeg vekker deg ved soloppgang.
God natt.
Vi skremmer kanskje gasellene, men vi må forbi bøflene igjen.
De er kjepphøye når du går til fots.
Middag.
Bra størrelse, men--
Løve.
Vær forsiktig. Vinden kommer bakfra.
Rygg.
Sakte.
Hvis de angriper, legg deg ned...
og la meg ordne det.
Lad!
Middag om en stund?
Jeg er glad for at du kom.
Skål for piker med rosenlepper.
Det var en gang en ung jente fra Danmark...
som tok dampbåten til Suez.
Det blåste opp til storm...
utenfor Marokko...
og hun ble skylt på land...
på en strand.
En hvit strand.
En strand så hvit--
Jeg vil gjerne gjøre det.
- Gjør det vondt? - Nei.
Jeg tror alt du sier.
Jeg må vite hva jeg skal tro om dette.
Hvorfor?
Klar suppe, salat...
kylling, bare brystet.
Jeg antar at du godkjenner dette?
- Hvem kommer? - Bwana Cole.
Jeg skal tenke på Bwana Cole.
Nå er jeg i vanskeligheter.
- Synes du at de bør stemme? - Nei, verre.
Hent Kamante.
Han er helt ute av kontroll.
Ser dette ut som kylling?
Det er ikke kylling. Det er fisk.
Gå ut.
Hva synes du?
Godt, synes du ikke?
Vær forsiktig.
Ved kanten av verden skrev de gamle kartmakerne...
"Utenfor dette stedet kan det finnes drager."
Er jeg der?
Han liker å gi gaver...
men ikke til jul.
Han har ikke fortalt når han kommer tilbake.
Om han kommer tilbake.
Ville du skille deg?
Da har jeg ingen.
Menn som har bommet på elg i Alaska...
grizzlybjørn i Amerika, tiger i India...
er på vei hit nå.
Berkeley skal drive gård.
Du kunne ha gjort det.
Nei takk.
Du burde ihvertfall se til ham.
Han så ikke frisk ut.
Kan du bli?
En dag eller noe sånt.
- Er det greit? - Nei.
Du trenger ikke to geværer.
Gjør det som må gjøres i byen.
Møt kunder, skaff utstyr, ta deg av posten.
Jeg vet ikke om det passer for meg.
Du må gjøre noe.
Egentlig ikke.
Urinen min er svart.
Du må på sykehus og få behandling.
Jeg får behandling her.
Det...
har vart i noen år.
Jeg tror hun liker meg.
Hvorfor har du ikke sagt noe?
Jeg antar...
Jeg trodde...
at jeg ikke kjente deg godt nok.
Det er penger på handelskontoen.
Min andel skal gå til Mairiamo.
Hør her.
George Martin hadde ondartet malaria for fem år siden.
Du kan ta den 12-kaliberen som du liker så godt.
Avtrekkeren er litt--
Få Karen til å prøve Rigbyen.
Passelig størrelse for henne.
Vil du--
Vil du at jeg skal få deg hjem?
Jeg er hjemme, antar jeg.
"F."
"G."
"G" for gull.
Har du pakket?
Ja.
Hvordan var det i byen?
Mye folk.
Jeg har tenkt på noe.
Med alle safariturene trenger jeg ikke rommet...
på klubben.
Jeg vet ikke hvor flink jeg er til dette...
men kan jeg oppbevare noen få ting hos deg?
Du vil komme og gå fra mitt hus?
Hvis det er i orden.
Når gudene vil straffe deg, hører de bønnene dine.
Berkeley er døende.
- Hva? - Ondartet malaria.
Herregud.
-Jeg drar til ham. - Nei, han vil ikke det.
Hvorfor?
Det er en Somali-kvinne der.
De har vært sammen lenge.
Det har du ikke fortalt.
Jeg visste det ikke.
"...med hver og en av oss nå og til evig tid." Amen.
Rart at Denys ikke er her.
Han er sammen med Berkeley.
I dagene og timene da Denys var hjemme...
snakket vi ikke om hverdagslige ting.
Ikke om vanskelighetene med gården--
forfalte regninger og den dårlige avlingen--
eller om arbeidet hans...
det som holdt på å skje med Afrika.
Eller om andre ting som var små og virkelige.
Vi levde atskilt fra hverandre...
og atskilt fra ting.
Jeg lagde historier mens han var borte.
Om kveldene fant han seg til rette...
på puter foran peisen.
Mens jeg satt med beina i kors som selveste Shahrazade...
lyttet han med våkne øyne til en lang fortelling...
fra begynnelse til slutt.
Hvor fikk du tak i det?
Mombasa.
Hopp inn.
Når lærte du å fly?
I går.
Ikke rør deg.
Jeg vil røre på meg.
Ikke rør deg.
Tanne, kan vi snakke sammen?
Jeg er blakk også.
Jeg liker ikke å spørre, men det har blitt lite driks.
- Går det bra? - Hvis avlingen blir bra.
Jeg kunne ha skutt ham.
Jeg har fryktelig lyst til å kysse deg.
Han er smartere enn meg.
Det kan gå bra.
Lykke til, Tanne.
Du kunne ha spurt.
Jeg gjorde det.
Hun sa ja.
Vil du begrave meg her hvis jeg blir spist en gang?
Det som er igjen.
På åskammen der.
Når drar du?
I morgen.
Gjør det deg ingenting at jeg er gift?
Det som er viktig er at du virkelig prøvde.
Når i morgen?
Farvel igjen.
Hvor mange hektar dyrket jord?
- 200. - Resten er villmark?
- Kikuyu-folket bor der. - Hvorfor flytter du dem ikke?
Fordi de bor der.
Ved mislighold overtar vi.
- Vi fikk et år til. - Gud er stor, msabu.
Tre prosent rente.
Høvdingen sier...
at høye barn kan gå på skole.
Si til høvding Kinanjui at lesing er verdifullt.
Barna kommer til å huske ham.
Høvdingen sier, "Britene kan lese. Hvordan har det gagnet dem?"
Felicity Spurway, feilfritt.
Felicity er litt av en jente.
Ja, absolutt.
Neste konkurrent, John Sutton på Castano.
Hvordan står det til?
Jeg begynner å bli gammel.
Ikke du.
Hvordan går jakten?
Det blir et levebrød. Hvor er Denys?
Uganda. En eller annen viktig person.
Jeg tenkte at du kanskje vil ha skilsmisse.
Har hun penger?
Selvsagt har hun penger.
Er dette viktig?
Jeg tror det.
Jeg må beskylde deg for noe.
Eller ville du ha det omvendt?
Sett i gang. Hva som helst.
Jeg har sikkert gjort det.
Takk, Tanne.
Hvordan klarer du å bevare vennskapet?
Det var sånn vi begynte.
Jeg skal være glad på dine vegne, hvis jeg klarer.
Jeg husker det godt.
Når du drar på safari...
er du sammen med andre?
Nei, da ville jeg valgt å være sammen med deg.
- Er det ensomt? - Av og til.
Lurer du på om jeg er ensom?
Nei.
Tenker du på meg?
- Ofte. - Men ikke nok til å komme tilbake.
Jeg kommer stadig tilbake. Hva er det?
Ingenting.
Bror har bedt om skilsmisse. Han skal gifte seg.
Jeg tenkte at vi kanskje kunne gjøre det en gang.
Skilsmisse?
Hvordan kan et bryllup forandre noe?
Jeg ville ha noe som er mitt.
Nei.
Hva er galt med å gifte seg?
Vet du om noen gode ekteskap?
Ja. Mange.
Belfield, for eksempel.
Han sendte henne hjem før regntiden i 1910.
Fortalte ikke at det var over før i 1913.
Det er ikke morsomt. Ekteskap er ikke revolusjonært.
- Noen dyr har bare én partner. - Gjess.
Du argumenterer med dyr.
Uten at jeg får gjøre det samme.
Jeg vil ha bare én partner.
Én dag om gangen.
Jeg vil bare at noen skal spørre meg en gang.
Lover du å spørre, hvis jeg lover å si nei?
Skal jeg stole på deg?
Når du drar...
drar du ikke alltid på safari, gjør du vel?
Vil bare bort.
Mener ikke å såre deg.
Du gjør det.
Jeg er sammen med deg fordi jeg har valgt det.
Andre skal ikke bestemme hvordan jeg skal leve.
Ikke be meg om det.
Jeg vil ikke finne ut at jeg er på slutten av en annens liv.
Jeg er villig til å betale prisen. Ensomhet av og til.
Dø alene, hvis jeg må. Det er rettferdig.
Ikke helt. Du vil at jeg skal betale også.
Nei, du har et valg. Du nekter å gi meg det samme.
Vi kommer ikke nærmere hverandre...
og jeg vil ikke elske deg høyere på grunn av et dokument.
Prøv å demme opp.
Flytt dere.
La det komme.
Vannet bor i Mombasa uansett.
Jeg fløy helt til Narok.
Du kunne se hjulsporene etter lastebilene.
Serengeti var bra fremdeles.
Det tar en uke å komme dit.
Samburu er fremdeles bra.
Hvor er Belknap? Jeg har ikke sett ham.
Han må være i Amerika nå.
Jeg måtte si ham opp.
Men du vil vel ikke høre om gården?
- Har du knapper? - Hva gjør du?
- Syr skjorten din. - Nei.
Ikke gjør det.
Det behøver du ikke.
Kanskje jeg prøver Samburu i overmorgen.
Du kom nettopp hjem.
Felicity ba om å få være med...
og jeg sa nesten nei av frykt for dine følelser.
- Hun må gjerne bli med. -Jeg liker det ikke.
Vil du ha henne med?
Jeg vil at uvesentlige ting skal være uvesentlige.
- Si nei, for min skyld. - Hva mer vil det bli?
Hvorfor er din frihet viktigst?
Den er ikke det. Jeg forstyrrer ikke din frihet.
Jeg får ikke lov til å trenge deg.
Eller stole på deg eller forvente noe av deg.
Jeg står fritt til å dra.
- Men jeg trenger deg. - Nei.
Dør du hvis jeg dør? Du trenger meg ikke.
Du blander sammen behov og ønske.
I din drømmeverden finnes det ingen kjærlighet.
Eller den beste typen. Den som ikke må bevises.
- Flytt til månen, da. - Fordi jeg ikke gjør som deg?
Er det bare en måte?
Tror du jeg bryr meg om Felicity?
Tror du jeg er interessert?
Da er dette unødvendig.
Hvorfor ikke la være?
Jeg har lært noe som du ikke har.
Enkelte ting er verdt å ta vare på...
men de koster, og jeg vil være en av dem.
Jeg tillater det ikke.
Du forstår ikke hvordan slike talemåter påvirker meg.
Jeg trodde at du egentlig ikke ville ha noe...
men det stemmer visst ikke?
Du vil ha alt.
Jeg drar til Samburu. Hun blir med hvis hun vil.
Da får du flytte ut.
Javel.
Er det en prins inni der?
Du må stå opp, memsahib.
- Hva? - Du må stå opp.
Jeg tror at Gud kommer.
Alt er borte.
- Hvordan startet det? -Jeg tror at Gud gjorde det.
Han ga meg en flott avling, men så husket han.
- Forsikring? - For pessimister.
Hvor er Denys?
Hvem vet?
Spiller ingen rolle. Baronessen er blakk, "D".
Det er slutt.
Jeg må finne jord til Kikuyu-folket før jeg drar.
Du har nok vanskeligheter.
Bare en liten jordlapp, så de kan være sammen.
Vi gikk nettopp tomme for kaffe...
men du kan få te.
Det finnes ikke dyrkbar jord på den størrelsen utenfor reservatet...
ihvertfall ikke for innfødte.
- Siden det er deres. - Det tilhører kongedømmet.
Det er et umulig ønske.
Som alltid. Hvem må jeg snakke med?
Du har vært innom alle, er jeg redd.
Har vi ikke en ny guvernør?
Sir Joseph? Han har ikke ankommet ennå.
Snart, hører jeg.
Du inviterer meg vel fremdeles?
Kaptein Jacques Llewllyn.
- Deres tjener. - Llewllyn.
Ærede Hugh Chomondeley, Lord Delamere.
- Deres tjener. - Lady Delamere.
Hvordan står det til?
- Kommissær. - Baronesse.
Baronesse von Blixen.
Beklager å høre at De skal forlate Kenya.
- Har De hørt om vanskelighetene mine? -Ja.
Beklager.
- Vet De om problemet mitt? - Baronesse.
- Dette landområdet De ønsker. - Vil De hjelpe meg, Sir Joseph?
Tidspunktet passer dårlig.
Vær så snill og reis Dem.
Kenya er et vanskelig land for kvinner...
så det finnes ridderlighet.
De er mektig, og jeg har ingen andre å be.
La oss diskutere ordentlig.
Vær ikke ille berørt. Jeg har tapt alt.
- Dette koster meg ingenting. - Vent.
La henne snakke.
Dette landet tilhørte dem.
Vi tok det, og nå har de ingen steder å gå.
Vi skal gjøre vårt beste.
Får jeg Deres ord på det, sir?
De får mitt.
Takk.
Jeg håper De blir lykkelig her.
Det var jeg.
Beklager at vi ikke blir kjent.
Jeg fikk ikke nyheten før jeg nådde grensen.
Jeg gjør visst hva som helst for å få din oppmerksomhet.
Jeg har pakket for deg.
Den stakkars familien min er nesten konkurs.
Nå må jeg be om mer penger.
- La meg hjelpe deg. - Så du vil beholde meg?
Nei. Jeg vil være verdt noe.
Hva skal du gjøre?
Jeg drar etter flyttesalget.
Til Mombasa fredag, og deretter...
med båten til Danmark.
Takk.
De må være reiseklare før regnet kommer.
Bra landområde, nok til alle.
Men ingen slåssing eller vanskeligheter for myndighetene.
Forstår du? Ellers mister de det.
Du må forklare at jeg ikke kommer til å være her...
og tale deres sak.
Er det langt dit?
Ikke altfor langt.
Hva med deg og meg?
Du får penger. Nok, tror jeg.
Jeg mener ikke penger.
Husker du hvordan det var...
på safari?
Jeg sendte deg foran for å lete etter leirsteder...
og du ventet på meg.
Du kan se bålet...
og komme til dette stedet.
Ja.
Det blir sånn.
Men denne gangen drar jeg først og venter på deg.
Skal du reise langt?
Ja.
Du må lage et veldig stort bål...
så jeg finner deg.
Bær den ut på plenen.
Har du spist middag?
Ja.
Jeg har pakket sakene dine.
Sender dem til klubben.
Er det i orden?
Dette var en dårlig idé.
Slik skulle det ha vært hele tiden.
Jeg vet ikke.
Jeg begynte å like tingene dine.
Jeg begynte å like meg uten dem.
Du ødela for meg.
Ødela hva?
Det å være alene.
Gjorde jeg det?
Jeg vil gjerne bli med til Mombasa.
Kan jeg fly deg dit?
Skal du ikke reise igjen?
Jeg har noen ærender i Tsavo. Er tilbake fredag.
Er det greit?
Selvsagt.
Jeg har lært et lite triks i det siste.
Når det blir så ille...
og jeg ikke tror at jeg klarer å fortsette...
prøver jeg å gjøre det verre.
Jeg tvinger meg til å tenke på leirstedet ved elven...
og Berkeley...
og den første gangen du tok meg med på flytur.
Hvor herlig alt var.
Når jeg ikke holder ut lenger...
holder jeg fast ved tanken en stund til.
Da vet jeg at jeg kan holde ut hva som helst.
Vil du hjelpe meg?
Ja.
Dans med meg.
Du hadde rett.
Gården tilhørte aldri meg.
Jeg kan ha tatt feil.
Jeg hadde en gård i Afrika.
- Fredag. -Ja.
En drink?
Ja takk.
Denys er drept.
Flyet krasjet ved Tsavo.
Det brant.
Kan jeg kjøre deg til byen, Tanne?
Hvorfor sendte de deg?
Jeg syntes jeg burde.
Gode Gud, du er modig.
"Solen skal ikke ramme deg, ei heller månen.
Herren skal beskytte deg mot alt ondt.
Han skal bevare din sjel.
Herren skal bevare deg når du kommer og går.
Fra i dag og til evig tid."
Amen.
"Da du vant løpet for din by...
bar vi deg over markedsplassen.
Menn og gutter hilste med bifall...
og vi bar deg hjem på våre skuldre.
Smart gutt som unnslapp tiden...
fra arenaer der æren ikke vedvarer.
Selv om laurbærene vokser raskt...
visner de raskere enn rosen.
Nå skal du ikke stå i flokk...
med gutter som slet ut sin ære.
Løpere hvis berømmelse løp fra dem...
og navnet døde...
før mennesket.
Og rundt det unge, laurbærkransede hodet...
skal de kraftløse døde flokke seg...
for på hodet å finne...
en ære...
flyktigere enn en jentes."
Hent hjem sjelen til Denys George Finch Hatton...
som du har delt med oss.
Han ga oss glede...
og vi var glade i ham.
Han var ikke vår.
Han var ikke min.
Hvis jeg kan en sang om Afrika...
om sjiraffen...
og Afrikas nymåne liggende på rygg...
om furene i marken...
og de svette ansiktene til kaffeplukkerne...
kan Afrika en sang om meg?
Vil luften over slettene skjelve...
med en farge jeg har hatt på meg?
Vil barna finne opp en lek...
med mitt navn i?
Vil fullmånen kaste en skygge...
over grusen i innkjørselen...
som var som meg?
Vil ørnene i Ngong-åsene se etter meg?
Du kan ikke bli med dit jeg skal.
Lager de ikke mat der?
Du hadde ikke likt deg der. Stol på meg.
Du kan videresende brev til denne adressen i Danmark.
Send pengene for bilen til Hunter and Company...
og annet du er usikker på.
Ja.
Vi vil by deg på en drink.
- Hvem er "vi"? - Medlemmene.
Javel.
Whisky.
To whisky.
Baronesse?
Piker med rosenlepper, gutter med raske føtter.
Ja.
Takk.
Jeg er veldig glad i dette.
Det har hjulpet meg med å finne veien.
Takk, msabu.
Si navnet mitt.
Du heter Karen, msabu.
Posten har kommet i dag...
og en venn skriver:
"Masai-folket har meldt fra til distriktskommissæren i Ngong...
at de ved soloppgang og solnedgang...
ofte har sett løver på graven til Finch Hatton.
En løve og løvinne...
har stått eller ligget på graven i lang tid.
Etter at du dro, ble jorda rundt graven...
jevnet ut til en slags terrasse.
Jeg antar at løvene liker det jevne underlaget.
Derfra har de utsikt over slettene...
og kyrne og de ville dyrene. "
Denys vil like det.
Jeg må huske å fortelle ham det.
"Karen Blixen publiserte sine første historier i 1934
under navnet Isak Dinesen.
Hun dro aldri tilbake til Afrika."